Muinaiset kulttuurit
Osiris ja Isis opettavat egyptiläisiä
Ennen tätä Egyptissä eli ihmisiä pienissä heimoissa, jotka liikkuivat paikasta toiseen metsästäen. Heimojen väliset erimielisyydet päätyivät usein sotiin ja verenvuodatukseen. Eräänä päivänä kaksi matkaajaa, mies ja nainen, tulivat heimojen luokse. He tekivät jotain, mitä nämä ihmiset eivät olleet koskaan nähneet: mies soitti onttoa bambukeppiä, johon oli kaiverrettu reiät, ja nainen lauloi. Ihmiset kuulivat musiikkia ensimmäistä kertaa elämässään. Se oli Osiriksen ja Isiksen soittamaa jumalallista musiikkia, jota ihmiset kuuntelivat ihmeissään ja ihastuksissaan. Kukaan ei olisi voinut kuvitellakaan hyökkäävänsä heitä vastaan. Osiris ja Isis puhuivat heille ja kaikki ihmettelivät heidän viisauttaan, joka tuntui yli-inhimilliseltä. Yksi heimo toisensa jälkeen halusi Osiriksen ja Isiksen kuningasparikseen ja kohta heidän ei tarvinnut sotia enää keskenään.
Uusi elämä alkoi. Ihmiset rakensivat taloja kukkuloiden päälle, jotteivät ne huku tulvan tullen. Osiris opetti heidät viljelemään vehnää ja ohraa, mutta myös pellavaa. Isis opetti, kuinka pellavaa voi kehrätä langaksi ja kutoa kankaaksi, josta saattoi ommella vaatteita. Miehet pukeutuivat valkoiseen pellavahameeseen ja naiset pitkiin, tiukkoihin ja valkoisiin pellavamekkoihin.
Osiris opetti ihmiset käyttämään joen tulva-aluetta, mutta myös kaivamaan ojia ja kanavia, jotta ihmiset saattoivat tehdä peltoja myös kauemmaksi. He saattoivat kastella maata myös kauempana, joten sielläkin saattoi kasvattaa ruokaa.
Osiris ei opettanut heille vain ruoan ja vaatteiden valmistuksesta, vaan muutakin. Siellä missä joki haarautui suistoksi, eli käsivarren sormien välissä, maa oli niin märkää ja soista, ettei sillä voinut kasvattaa ruokaa tai pellavaa. Mutta jotkin muut kasvit kasvoivat laajasti tuolla suoalueella ja ne olivat ruokoja ja kaisloja, jota kutsuttiin papyrukseksi. Kaislat olisivat olleet muuten varsin hyödyttömiä, jos ei kuningas Osiris olisi näyttänyt, että ne voi leikata ja uloimman, kovan kuoren ottaa pois. Kovan kuoren alla oli pehmeämpi kuori, joka poistettiin pitkinä ohuina suikaleina. Nämä ohuet suikaleet aseteltiin varovaisesti vierekkäin puiselle alustalle ensin pitkittäiseksi riviksi tiiviisti yhteen, jonka päälle laitettiin toinen kerros ohuita suikaleita vaakasuoraan yhtä tiiviiksi levyksi. Sitten kaislalevyjen päälle kaadettiin vettä ja sitä iskettiin pienillä oksilla, kunnes jälkellä oli pelkkä ohut valkoinen levy. Levy kuivatettiin. Tästä papyruksesta tuli maailman ensimmäinen paperi.
Kun Osiris oli opettanut ihmisiä tekemään paperia, hän opetti ihmiset kirjoittamaan siihen. Hän teki mustetta sekoittamalla nokea arabikumiin, joka oli liiman kaltainen aine ja sai noen pysymään papyruksessa. Hän kirjoitti kaislalla, joka oli halkaistu vinottain teräväksi. Osiris ei ollut kirjoitusta kuten me tiedämme, eikä nuolenpääkirjoitusta kuten Babyloniassa, vaan Osiris opetti ihmisille hieroglyfejä, kuvakirjoitusta. Jokainen kuva merkitsi sanansa ensimmäistä kirjainta. Esimerkiksi sana "re" tarkoitti suuta ja sana "at" höyhentä, joten jos ihminen halusi kirjoittaa "ra", hän piirsi vain suun ja höyhenen, ja vielä varmentaakseen, että tarkoitti valon jumalaa, piirsi perään auringon.
![Egyptin, Mies, Auringon Jumala, Ra, Amun, Royal](https://cdn.pixabay.com/photo/2016/11/14/13/36/egyptian-1823488_960_720.jpg)
Charles Kovacs, mukaeltu suomennos Elina Tanner
Egypti, Niilin lahja
![egypt-11043_1920.jpg](https://peda.net/oulun-steinerkoulu/luokat/oppisoppi/historia/mk/enl/e:file/photo/1a0bb2158bca9fc49fc54f7cfdf55d7343917e31/egypt-11043_1920.jpg)
Tähän mennessä olemme käsitelleet Intian, Persian ja Kaksoisvirranmaan eli Mesopotamian sekä Babylonian.
Intialaiset eivät juuri välittäneet elämästä maan päällä, vaan he odottivat aikaa, jolloin voisivat jättää maan siirtyäkseen taivaaseen. Persiassa ihmisistä tuli viljelijöitä. He alkoivat pitää elämästä maassa, mutta odottivat silti pääsevänsä valon jumalan valtakuntaan kuolemansa jälkeen. Babylonissa ihmiset olivat vielä enemmän kotonaan maan päällä. He rakensivat kaupunkeja, tutkivat tähtiä ja mittasivat aikaa.
Egyptissä ihmiset alkoivat kuitenkin viihtyä maan päällä vielä enemmän.
Egypti on sateeton maa. Koko vuonna Egyptissä on ehkä kymmenen pilvistä päivää. Niistä sataa ehkä neljänä päivänä, mutta muuten taivas on kirkas ja pilvetön. Kesät ovat paahtavan kuumia ja talvetkin hyvin lämpimiä. Maat, joissa on jatkuva helle, eikä lainkaan sadetta, ovat elinkelvottomia, koska mikään kasvi ei siellä kasva. Egyptin salaisuus on Niili-joki. Niili alkaa lähes 7000km päästä lumen peittämiltä vuorilta ja virtaa Välimereen. Pelkkä joki ei kuitenkaan vielä paljoa auta. Niilillä oli oma erikoisuutensa. 11 kuukautta vuodesta se virtasi hitaasti kuumien aavikoiden halki omassa uomassaan. Mutta elokuun lopulla tapahtui aina ihme: Niili muuttui arvaamattomaksi ja vuolaaksi, se alkaa virtaamaan nopeammin ja voimakkaammin. Joen veden väri muuttuu ensin punaiseksi ja sitten vihreäksi. Joen pinta nousee seitsemän metriä normaalia korkeammalle (eli neljän miehen mitan verran). Niili tulvii uomastaan pitkin laaksoa. Silloin koko Niilin jokilaakso muuttui valtavaksi järveksi. Jokea ympäröivät kylät nousevat vedenpinnan yläpuolelle kuin saaret, sillä ne on tehty omille kukkuloilleen.
Miksi Niilin virtaus sitten muuttuu? Kaukana korkeilla vuorilla, josta Niili alkaa, on elokuussa ankarat sateet, jotka repivät maasta mutaa ja saveja jokeen. Ne muuttavat Niilin värin. Kolmen-neljän viikon tulvimisen jälkeen sateet loppuvat ja Niili vetäytyy takaisin omiin uomiinsa, jossa se virtaa rauhakseen seuraavat 11 kuukautta. Jäljelle jää kaikki vuorilta tullut savi ja maa-aines. Tähän paksuun kerrokseen egyptiläiset saattoivat istuttaa satonsaja antaa auringon tehdä muu työ. Tästä hedelmällisestä maasta sato kasvoi kovaa vauhtia. Koska uusi maa tuli joen mukana joka vuosi, ihmisten ei tarvitnnut murehtia maan kyntämisestä ja muokkaamisesta tai muista tempuista. Joten vaikka Egypti on lähes sateeton, on se myös suurien satojen maa. Siksi sitä kututaankin "Niilin lahjaksi". Ilman Niiliä Egypti olisi typötyhjä autiomaa.
Mesopotamia oli kahden virran maa, mutta Egypti yhden. Niinpä Niilin varrelle rakennettiin loistokkaita kaupunkeja, palatseja ja temppeleitä, jotka ovat säilyttäneet suuruutensa ja hohdokkuutensa 5000 vuotta tähän päivään asti.
Charles Kovacs, mukaelma suomeksi Elina Tanner
Persia
Kun ihminen syntyi maan päälle, Ahura Mazda lähetti hänen luokseen suojelushengen, jonka tehtävänä oli opastaa ihmistä totuuteen ja hyviin tekoihin. Ahriman lähetti yhden pahoista hengistään johdattamaan ihmistä valheeseen ja pahoihin tekoihin. Nämä henget pysyivät ihmisen seurana läpi elämän.
Zarathustra opetti, että ihmisen velvollisuus oli taistella Ahrimania vastaan ja tehdä työtä, raivattava korpia, hävitettävä vahingollisia eläimiä ja hoidettava karjaa hyvin. Ihmisen oli rakastettava totuutta ja harrastettava puhtautta ajatuksissa, teoissa ja puheissa. Niitä, jotka näin tekivät, odotti kuoleman jälkeen paikka Ahura Mazdan luona.
PIIRRÄ VIHKOOSI JOKO AHURA MAZDAN KUVA TAI KUVA PYHÄSTÄ TULESTA
Buddha
Pojan vartuttua nuorukaiseksi isän oli myönnyttävä poikansa halulle nähdä palatsin ulkopuolista maailmaa. Retkillään Siddhartha näki neljä asiaa, jotka muuttivat hänen elämänsä. Nämä olivat sairaus, vanhuus, kuolema ja erakkomunkit. Siddhartha tajusi järkytyksekseen, ettei kukaan ihminen voi välttää sairauden, vanhuuden tai kuoleman aiheuttamaa kärsimystä.
Siddhartha päätti lähteä palatsista ja ryhtyä erakkomunkiksi ja elää askeesissa. Eräänä päivänä Siddhartha kuuli ohi kulkevien muusikoiden puhuvan soittimen virittämisestä. ”Jos kieli on liian löysä, se ei soi. Jos sen kääntää liian kireälle, se katkeaa.” Tämän kuultuaan Siddhartha oivalsi, että kaiken avain on keskitie. Siddhartha meditoi eräänä päivänä puun alla, kun hän sai ilmestyksen. Se osoitti hänelle, kuinka hän voisi poistaa kärsimyksen elämästä.
Siitä asti hän oli Buddha eli Valaistunut.
Piirrä Buddhan kuva vihkoosi.
kuva: Elina Tanner
Muinainen Intia
Intian läpi virtaavat valtavat joet, joiden varrella maaperä on erityisen hedelmällistä. Juuri näissä jokilaaksoissa syntyivät ensimmäiset pysyvät kulttuurit, kun ihmiset jäivät aloilleen viljelemään maata. Intian suuret joet ovat Indus ja Ganges. Niiden vesi virtaa maailman katolta, Himalajalta ja laskee alas Intian valtamereen. Indus virtaa Intian länsipuolelle Arabianmereen ja Ganges itäpuolelle Intianmereen (Bengalinlahteen).
Jos matkustaisimme pohjoisesta etelää kohti, muuttuisi vuoriston sumuinen ilma aina selvemmäksi ja kirkkaammaksi. Näkisimme, että joen varrella on valtavat, hedelmälliset maastot, joissa ihmiset viljelevät maata, ja jossa kasvaa hedelmiä, kasveja ja kukkia kaikissa eri muodoissa ja väreissä. Maa näyttää satumaisen suurelta puutarhalta, jossa hyvä maaperä, tarpeeksi vettä ja auringon valoa ja lämpöä takaavat sen, etteivät maan antimet lopu kesken. Siksi juuri jokivarsille asettuivat ensimmäiset ihmiset pysyvästi asumaan.
Etsi kartastosta tai googlesta Intian kartta. Hahmottele se vihkoosi ja väritä. Tee kartasta koko sivun kokoinen.
Nimeä karttaan:
1. Himalaja
2. Indus
3. Ganges
4. Thar-aavikko
5. Intian valtameri
6. Arabianmeri
7. Bengalin lahti
8. Sri Lanka (Ceylon)